Akta dig. Om du inte hedrar mig, så akta dig. Jag känner dig.
Vi fångade henne för att hon gick ut med sin mamma.
Hennes idiot till mamma kastade sig i floden för att skydda henne.
Hon drunknade framför ögonen på den här lilla ängeln.
Är det masochistiska skådespelare?
Om jag valde dem så är de det.
Är sex politiskt?
Självklart. Det finns inget som inte är politiskt.
När er sista film släpps, som baseras på "Sodoms 120 dagar"
kommer ni återigen att bli nån som chockerar?
Att chockera är en rätt.
Att chockeras är ett nöje.
Och de som vägrar att bli chockerade är moralister.
Varför engagerar ni er inte längre?
På vilket sätt?
Ni är inte längre en politisk aktivist.
Det är jag mer än nånsin.
Blir ni nånsin nostalgisk
för den tid då folk förolämpade er på gatorna?
De förolämpar mig fortfarande.
Ger det er en sorts njutning?
Jag avvisar det inte för jag är ingen moralist.
Vilka yrkeskvalifikationer föredrar ni: poet, romanförfattare
dialogförfattare, manusförfattare, skådespelare eller regissör?
På mitt pass
skriver jag helt enkelt författare.
Käre Alberto.
Jag skickar mitt manuskript så att du kan ge mig råd.
Det är en roman men den är inte skriven som riktiga romaner.
Språket är som det i essäer, artiklar
personliga brev och till och med poesi.
Här är rådet jag ber om.
Är det som jag har skrivit nog för att på ett poetiskt vis uttrycka
vad jag ville uttrycka?
Jag vill att du ska veta att romanens huvudperson är vad han är.
Trots likheterna mellan hans berättelse och min
tycker jag att han är motbjudande.
Romanen är inte längre användbar i mitt liv.
Det är ingen kungörelse: "Jag existerar."
Det är inledningen till ett testamente.
Ett bevis på den lilla kunskap som man har samlat ihop.
Och den är helt olik vad man väntade sig eller inbillade sig.
Älskling...
Kom igen.
Så där, ja.
Så där ja. Kom igen.
Ninni...
Pierruti.
Mamma.
Du är tillbaka. Vi har varit långt borta från varandra.
Jag går upp, mamma.
Hur mår du, Pierruti? God morgon. Bara bra.
Hur var din resa? Den gick bra.
Graziella. Ja.
Du borde läsa Sciascias nya bok. Ta den från skrivbordet.
Det är en bra bok. Tack. Jag ska läsa den.
Carlo Levi ringde för att säga hej.
Chefen på La Stampa vill att du ringer honom.
Jag rättade ditt tal för Radikala partiet.
Jag lade det på ditt skrivbord. Okej, tack.
SOCIALIST MÖRDAD VÄN SKADAD
FLICKA ÖVERLEVDE
SKJUTEN AV MISSTAG
Carlos var inte den enda viktiga person som hängav sig åt firandet.
Målet för karriärister, snobbar
ämbetsmän och byråkrater med sina fruar.
Han var inte ensam om att få otur att se bra ut.
I mitten stod statschefen, motorn.
Inom demokratin fortsätter kungarnas heliga spel.
Kunglighetens högtidliga liv är ett protokoll för borgarklassen.
Han går in. Kaos omslöt honom.
På sistone har jag blivit angripen av journalister.
Journalister kopplade till ENI. ENI?
Så många besvikelser. Därför har jag gjort det på mitt sätt.
Försäkra amerikanerna om att regeringen inte vill beskatta oljan.
Cazzaniga är mycket ansedd i Vatikanbankens krets.
Agnellifamiljen skickar hem pengar genom Vatikanbanken.
Andreotti är ärligheten själv.
Säger han att bomberna inte är vårt problem så är det inte vårt problem.
Då anpassar vi oss.
Berättarkonsten, som ni mycket väl vet, är död.
Vi är i en period av sorg.
Min är inte en berättelse, det är en parabel.
Dess betydelse är förhållandet mellan författare och formen han skapar.
Berättarkonsten, som ni mycket väl vet, är död.
Vi är i en period av sorg.
Min är inte en berättelse, det är en parabel.
Dess betydelse är förhållandet mellan författare och formen han skapar.
Andrea Fago, "mannen som äter"
tog som vanligt Alitalias flyg DC9 en klar eftermiddag om våren
med destination Kapstaden.
Varsågod. Tack.
Vad heter ni, fröken? Caterina.
Caterina? När är vi framme, Caterina?
Vi landar klockan tolv.
Äter ni lunch med nån? Nej.
Får jag bjuda ut er? Varför inte.
Det kunde ha varit några fridfulla och underbara timmar i luften.
Först Egypten.
Nilen...
Gröna träd...
Palmer. Åkrar...
Gulbruna små byar...
Och så... Sudan.
Och den oändliga, södra öknen. Makalöst rosa.
Öknens rosa färg är verkligen imponerande.
Men ännu mer imponerande är dess oändlighet.
Den fortsätter oavbrutet, och är oförändrad
från Khartoum ända till Rudolfsjön.
Det som gör öknen skrämmande
är att det inte är en öken
utan ett enormt, tomt land. Bortglömt av Gud och människorna.
Det var i mitten av denna öken som flygplanet störtade.
Allt som jag berättar för er
utspelade sig inte i vår värld, utan inuti mitt huvud.
Det hände inte i verkligheten, utan i min fantasi.
Det slutade inte enligt livets motstridiga lagar
utan enligt mitt förnufts motstridiga lagar.
Andrea Fago såg männen gå mot honom.
Gamla män som han kände väl.
Han tittade på dem. Kände igen dem i tystnad.
Sen öppnades hans mun i ett enormt leende som tände hans ögon.
Det leendet, gåtfullt för att det var för innerligt mänskligt
hade sitt ursprung i tanken:
"Kontinuiteten mellan mig och dem som går från dem till mig är bruten."
Jag är en form vars kunskap är illusion.
Det här är listan på intervjuer om Salo.
Tack.
Advokaterna vill definitivt ha premiären i Milano.
Vi lär ha störst chans att ta oss runt censorerna där.
Jag hoppas att de har rätt. Var positiv. Vill du ha?
Lite. Ja.
Susanna, den här skickades från Gaetano Perusini till Pier Paolo.
Från Rocca Bernarda.
Vi har också Furio Columbo. Ja, det är för La Stampa.
För deras litteraturbilaga. De behöver göra det snart.
De kanske kan komma i eftermiddag. Okej. Jag ringer dem.
Graziella, vad har ni gjort de senaste dagarna?
Vi var i tallskogen i Castel Fusano. Ett fint ställe med vackra blommor.
Tyckte du om Stockholm, Pierruti?
Ja, mammetta, men du och jag kan aldrig bo där.
Nobelpriset till Montale, då?
I Stockholm sa jag att Penna borde ha fått det, inte Montale.
Hur mår Sandro? Har du träffat honom nyligen?
Sandro är sjuk och fattig.
Han klagar över att han inte kan tugga.
Jag förstår inte varför han inte vill använda sina löständer.
Han börjar ringa hit om nätterna och pratar och pratar och pratar.
Förra gången lade Susanna ner luren och fortsatte att titta på tv.
Du borde skriva ner vad han säger istället. Han är en bra poet.
Det är Laura.
Här är hon.
Hej, Laura. Hej, kära Graziella.
Vad vacker du är. Här är hon.
Hej, Susanna. Hej.
Hur mår du? Bra.
Hej, raring. En stol?
Hur var din resa? Bra. Din?
I Zagreb försökte din vän Jancs‚o döda oss hela tiden.
Han filmade dygnet runt. I början lät han mig inte improvisera
men mot slutet regisserade jag orgiescenerna också.
Jag älskade de socialistiska skådespelerskorna.
De smörjde in fittorna med hemorrojd salva för att dölja rynkorna.
Jag använder det också, fast här. Det fungerar jättebra.
Jag har inte råd med fin kosmetika, så jag tar vad jag kan.
Vill du ha? Nej.
Jag saknade italiensk mat i Jugoslavien. Maten är hemsk.
Kommunism och god mat kommer inte överens.
Pier Paolo, jag har nåt till dig.
Jag hoppas att du gillar det. Traditionell kroatisk musik.
Och nåt till tjejerna.
Den här får du, raring. Tack.
Och Susanna. Tack.
Den är speciell. Ska jag sätta på den?
Ja. Jag hoppas att du gillar den.
Vill du ha lite vin? Ja, det vill jag.
Du kan ha dina smycken där.
Dubbade du verlkigen djävulens röst?
Ja, Graziella. Jag jobbade för djävulen. Hollywoodfilmer...
Hjälp en som reciterade mässan, fader.
Visst är den bra? Jag ska visa hur kommunister dansar.
Nej. Snälla. Håll den här. Jag ska visa.
Jag fick bra lektioner.
Bra.
Ett, två, tre. Ett, två, tre.
Hon borde ha mer smink. Du är så fin.
Kom igen, Graziella, kom och dansa med mig.
God kväll. God kväll.
God kväll. Stig på.
Vill ni ha kaffe? Vatten, tack.
Hur mår ni? Bra, tack.
Varsågod. Tack.
Ni har ensam börjat ett anfall mot institutioner, ideologier, individer.
För att förenkla diskussionen kallar vi det "situationen":
De generella förhållanden ni kämpar mot.
Men låt oss säga att er fantasi har magiska krafter.
Ni viftar med handen och allt det där försvinner.
Allt som ni hatar.
Men här då? Skulle ni lämnas ensam utan hjälpmedel?
Ja, jag förstår.
Jag använder de magiska krafterna och jag tror på dem.
Inte för att jag ser mig som en trollkarl
utan för att jag vet att om man slår på samma spik kan huset falla.
De som har förändrat historien är inte lismarna utan de som sa nej.
Vägran har alltid varit en viktig gest
men den måste vara stor, absolut och absurd.
Sunt förnuft har aldrig hindrat "situationen".
Vi har tre frågor:
Vad är "situationen"? Varför borde den förstöras?
Och på vilket sätt?
För att beskriva "situationen"...
Ni vet om att era alster, ert språk
är som solljus som silar igenom damm.
Vackert men svårt att förstå.
Tack för bilden av solljuset men... jag ber om mycket mindre.
Jag ber er att se er omkring och se tragedin.
Vad är tragedin? Att det inte längre finns människor.
Det finns bara maskiner som krockar med varandra.
Tragedin börjar med det obligatoriska utbildningssystem som formar oss.
Från den styrande klassen ner till de fattiga.
Den pressar oss att vilja ha saker. Allt till varje pris.
Därför vill vi ha samma sak och beter oss på samma vis.
Så om jag har tillgång till ett politisk utskott eller börstips
använder jag mig av det eller av en kofot.
Med kofoten använder jag våld för att få vad jag vill.
Jag vill ha det för att de har sagt att det är en dygd. Det är min rätt.
Jag är en mördare och en god människa.
Men nu ryggar folk inte tillbaka för mord.
I vår föränderliga miljö finns en dödslängtan som förenar oss.
Vi är fast i ett lömskt samhällssystem
som skapar en ras av gladiatorer som tränas att ha, äga och förstöra.
Ska vi föda upp herdepojkar utan utbildning?
Okunniga och glada.
När ni säger det låter det som nonsens.
Jag ska vara uppriktig.
Jag har varit i helvetet och jag vet saker som inte stör folks drömmar.
Men jag ska varna er. Helvetet sträcker sig mot er.
Det kommer under olika fanor och bakom olika masker.
Alla är offer och alla är skyldiga.
Behovet av att slå med en kofot, att anfalla och döda
är mäktigt. Det finns inom alla.
Det kommer inte längre att vara privata, riskabla experiment för dem
som har rört vid våld. Lura inte er själv.
Ni, era skolor, er tv och era självbelåtna tidningar...
Ni är de som bibehåller denna avskyvärda tradition
som grundas i idén om att äga och förstöra.
Återgå till min ursprungliga fråga.
Du kan avskaffa allt med en gest.
Utbildningssystemet, folkvalda politiker och tv.
Om ni upphäver allt det
vad kommer ni att ha kvar?
Allt. Jag kommer att ha allt. Mig själv, mitt liv, mitt liv i världen.
Jag kan tala, arbeta, förstå. Mina böcker och filmer.
Jag skulle filma om jag var den sista fria mannen. Jag gör nog filmer
för att jag behöver det. Så jag gör det.
Antingen tar jag livet av mig eller så gör jag det.
Jag skapar filmer för att det är så jag uttrycker mig.
Om mitt uttryck är främmande, vem bryr sig?
Jag uttrycker mig i alla fall så fritt som möjligt.
Jag vill inte prata mer om mig själv.
Alla vet att mina handlingar får konsekvenser.
Jag kan ha fel, men jag vill säga att vi alla är i fara.
Om det här är er livssyn vet jag inte om ni vill svara på frågan.
Hur tänker ni undvika faran som ni beskriver?
Det är sent. Vi borde sluta.
Kan ni lämna frågorna? Jag vill tänka på några av mina svar.
Jag är bekvämare med att skriva än att prata.
Jag kan ge er några anteckningar i morgon.
Har ni en rubrik?
Vad sägs om: "En värld i fara"?
God kväll.
God kväll, Pierpa.
Har ni stängt? Jag har alltid öppet för dig.
Hur mår du? Var har du varit? Stockholm.
Hur var det i Stockholm? Jag visade min bok: "Gramscis aska".
Har du sett vad som händer där ute? Två killar mördades runt hörnet.
En var en sextonårig fascist.
För att hämnas honom sköt de en oskyldig kille.
Rom är över, min vän. Du borde flytta utomlands.
Vad skulle jag göra där? Jag lagar spaghetti.
Vet du hur många som skulle älska din mat i Frankrike?
Det tror jag säkert, med skiten som de äter.
Vill du ha din biff med lite sallad?
Visst.
Jag väntar på Ninetto. Okej.
Käre Eduardo.
Här i skrift är äntligen filmen som jag har pratat om i åratal.
Innan man vet ordet av så är klockan redan nio.
Jag överlämnar Epifanio helt och hållet till dig.
Avsiktligt. Som en försakad avslutning.
Ta med lite till mig. Vi gör så här...
Du är Epifanio.
Drömmarnas du, idealiserad men äkta.
Caroli, du vet att kaffe gör dig nervös.
Jag hoppas helhjärtat att du inte bara gillar den och vill vara med
utan även hjälper mig att tackla ett sånt arbete.
Sen dricker du framför mig. Vi gör så här. Jag går och handlar.
När jag kommer tillbaka gör vi kaffe, lite till dig och lite till mig.
Okej. Men skynda dig. Ja, det ska jag.
Skynda dig, Epifa.
Nunzio!
Nunzio! Nunzio!
Du blev anställd i går. Måste jag redan ge dig sparken?
Kom igen. Vakna! Upp och hoppa.
Skynda dig, Epifa!
Skynda dig! Oroa dig inte.
Lugn, Caroli. Lugn?
Jag går och handlar. Skynda dig.
Jag går nu! Skynda dig.
Jag vill ha kaffe!
Messias är född! Kom och se honom!
Jag är överväldigad. Det är bättre så...
Epifanio, Messias är född! Messias är född!
Han är född! Han är född! Alla på marknaden sa så.
Messias är född! Messias är född!
Vem sa det till dig? Alla sa det: Messias är född!
Messias är född! Du tror på allt.
En gång gav du mig ansjovis i stället för öring.
Okej, okej! Jag går på toa.
Julstjärnan! Messias är född!
Messias är född! Messias är född! Han är född!
Epifa! Vart ska du nånstans?
Jag måste hitta Messias. Vem ska göra kaffe nu?
Kom, kom.
Äntligen! Aldo! Hur mår du?
Gå till Paolo.
Vad fin du är!
Vi har en utsökt fasan. Jag sköt den själv.
Om damen gillar det. Ja, okej.
Lite vin? Ja, perfekt.
Vad fin du är!
Lilla älskling.
Han är alltid hungrig.
Vill du ha lite vin?
God kväll.
Titta! Hej.
Fint leende.
Lilla älskling.
Vad har hänt med pappa?
Julstjärnan! Där föds Messias.
Vi går!
God dag. Hur mår ni? Bra, tack.
Får jag se er legitimation? Vilken fin bakdel hon har.
Är ni från nån annan stad? Ja.
Ha en trevlig hemresa. Tack.
God dag! God dag. Är allt väl?
Har ni legitimation? Självklart.
Ge honom den.
Är ni från nån annan stad?
Ja. Får jag fråga en sak.
Gillar ni kvinnor eller män? Kvinnor, så klart.
Känner du dig redan hemma? Får jag ge er ett råd?
Ni borde åka till den finare delen av staden.
Njut av staden.
Ha en bra dag! Tack.
Du kommer från Rom. Ja.
Han också? Nej, han är lite av varje.
Du är nog lite...?
Varför är du här? För pengarnas skull.
Vi har haft tur. Det här är den friaste staden i världen.
Det här är de lesbiska och bögarnas stad.
Ni har haft tur. Det är et stort evenemang i dag.
Vill ni komma? Kostar det pengar?
För er är det gratis. Vi går.
Ska vi gå?
God kväll. God kväll.
Vad är det här? En fruktbarhetsfest.
Det är viktigt för staden. Här i Sodoma
lever bögar och lesbiska separat.
Men den här dagen träffas alla och parar sig.
Sen blir allt som förut.
Bögarna går tillbaka till...
Till andra bögar.
Vänta! Innan du öppnar. Borde vi inte knacka?
Ingen fara.
Kuk! Kuk! Dra åt helvete!
Fitta! Fitta! Kuk! Kuk!
Ett stjärnskott. Det rör på sig.
Vi måste gå. Vi går.
Epifanios ande lämnar hans kropp, för han är död.
Nunzio avslöjar att han är en ängel.
Det gör Epifanio glad och Nunzio säger: "Vi går till Paradiset."
Så de börjar gå. De går upp bland molnen
De lämnar jorden bakom sig.
De går och går men kommer aldrig till Paradiset.
Epifanios undrar var det är. Nunzio säger: "Där."
Så de går och går och går. De går länge men kommer aldrig fram.
De är så trötta och måste stanna. Paradiset finns inte.
Epifanios pissar. Han vänder sig om och tittar på jorden.
Det kommer ljud därifrån. Svagt.
Musik, röster, poplåtar, reklam. Revolutionssånger.
Han tittar på jorden och säger:
"I slutändan är jag glad att jag följde stjärnan."
"Det gav mig möjligheten att bättre lära känna planeten jag älskar."
Han vänder sig till Nunzio och säger: "Vad händer nu?"
Nunzio säger: "Slutet finns inte, så vi väntar."
"Nåt kommer att hända."
Jag vill börja filma så snart som möjligt.
Jag går.
Hej då.
Får jag provköra?
Du har inte ens körkort.
Var har du varit? Långt borta.
Följ med.
Vad fin. Har du stulit den?
Nej. Jag fick den av en kompis. Han tog med den från USA.
Hur är din kväll?
Jag kan inte klaga.
Är du hungrig? Ja.
God kväll, professorn. Kom in.
Giuseppina, professorn är här!
God kväll, professorn.
Vad vill ni ha?
Han tar spaghetti och kycklingfilé.
Och ni? Jag har redan ätit.
Att dricka? En öl, tack.
Inget till mig, tack.
Jobbar du? Ja, lite på en bilverkstad.
Jaså? Gillar du det? Det är hårt arbete.
Men du gillar bilar? Ja.
Vad tycker du om min? Den är okej.
Jag kanske låter dig prova den. Jag har en. Startmotorn är sönder.
Har du flickvän? Ja.
Vad gör du med henne?
Gillar ni att gå ut och dansa? Hon tycker om det.
Jag med. Men det är för dyrt.
Du kan dansa utan pengar. Man behöver alltid pengar.
Du hamnar inte i bråk, va?
Vad menar du? Med polisen.
Polisen kan dra åt helvete.
Jag blev gripen för en dum liten grej.
Smaklig måltid!
Gott, eller hur?
Ha en fin kväll! Vi ses!
Vi åker till havet. Hur lång tid tar det?
Oroa dig inte.
Det är mödan värt.
Vad håller ni på med?
Vilken fin bil bögen har. Vad gör de bögarna här?
Vad tror du egentligen? Jag ska berätta vad de gör.
Hit med pengarna, skitstövel.
Ge den till mig. Gå in i bilen!
Ta honom!
Släng bögen på marken!
Skitstövel!
Lyft upp honom.
Kuksugare!
Lyft upp den jävla bögen!
Bög! Kuksugare! Jag ska krossa den.
Du är en riktig bög. Skitstövel.
Vi går.
Jag förstår inte hur det är möjligt. Det var ju här nyss.
Det var precis här. Paradiset?
Jag orkar inte mer.
Som alla kometer
så var den här också bara strunt.
Men hade det inte varit så
skulle jag aldrig ha lärt känna dig, Moder Jord.
Vad händer nu?
Ingenting.
Det finns inget slut. Vi får vänta.
Nåt kommer att hända.
Jag klarar inte av att berätta att de har dödat hennes andra son också.
Jag kan berätta det.
Pier Paolo?
Nej! Nej!
Pier Paolo! Pier Paolo! Nej! Nej!
Översättning: Viktor Josefsson www.btistudios.com